Har du några pengar?
Jag har ett par hundra.
Du får hälften.
Mamma!
Skaffa lite mat.
Ingen humor.
Och det är en annan sak.
Du kan lätta upp dig själv lite.
Den hårda attityden börjar bli gammal.
Var inte så torr.
Le då och då.
Le? - Ja, le. Titta.
Hej, trevligt ställe du har här. Hur går affärerna?
Lägg av.
Okej. Dåligt exempel.
Ser du killen därborta? Det är att le.
Det är bra. Kanske du kan öva framför en spegel eller någonting..
Vill du ha några av mina strips?
Behöver du hjälp?
Nej.
-Jag fick dig! -Nej, du missade!
Vi kommer inte att klara oss, va?
Människorna, menar jag.
Det ligger i er natur att förgöra er själva.
Ja. Stor börda, va?
Sluta med det där innan jag vrider nacken av er.
Jag måste veta hur Skynet blir till.
Vem är ansvarig?
Den som är mest ansvarig är Miles Bennett Dyson.
Vem är det?
Han är chef för special projekten vid Cyberdyne Systems Corporation.
Varför han?
Om några månader skapar han en revolutionär mikroprocessor.
Fortsätt, sedan då?
Om tre år kommer Cyberdyne att bli största leverantör...
av militära dator system.
Alla Stealth bombare som är uppgraderade med Cyberdyne datorer...
blir helt obemannade.
Sedan flyger dom helt perfekt.
Skynet´s finansiering är betald.
Systemet kopplas in 4:e augusti 1997.
Mänskliga beslut används inte vid strategiskt försvar.
Skynet börjar till lära sig med en geometrisk snabbhet.
Den blir självmedveten vid 14:14 östlig tid, 29:e augusti.
I panik försöker de att dra ur sladden.
-Skynet slår tillbaka. -Ja.
Den skjuter sina robotar mot mål i Ryssland.
Varför angripa Ryssland? Är inte de våra vänner nu?
Därför att Skynet vet att ryska vedergällnings attacker...
kommer att slå ut sina fiender här.
Gud.
Hur mycket vet du om Dyson?
Jag har detaljerade filer.
Jag vill veta allt.
Hur han ser ut, var han bor, allt.
Miles!
Miles..
Ska du arbete hela dagen? -Förlåt älskling, men detta är något extra.
Miles, det är söndag. Du lovade att ta ungarna till Raging Waters idag.
Jag kan inte, jag är mitt i ett...
Detta kommer att tysta alla. Det är en neural-net processor...
-Jag vet, du berättade för mig..
Det är en neural-net processor. Den tänker och lär sig som vi gör,
den är superledande vid rumstemperatur,
andra datorer är bara miniräknare i jämförelse.
Men varför är det så viktigt, Miles? Jag måste verkligen veta det,
för ibland tror jag att jag blir galen.
Jag är så nära.
Kom hit.
Föreställ dig ett flygplan med en pilot som aldrig blir trött, aldrig gör ett misstag,
aldrig kommer till jobbet med baksmälla...
Här är piloten.
Varför gifte vi oss, Miles? Varför gjorde vi barnen?
Du behöver inte oss. Ditt hjärta och dina tankar finns här.
Men den älskar inte dig som vi gör.
Förlåt. Verkligen.
Vad sägs om att spendera lite tid med dina andra barn?
Hej hej..
Raging Waters..!
Vänta i bilen.
Du är ganska nervös, Connor.
Du också.
Hej, stora John.
Hur är det?
Han är okej, Enrique.
Han är med mig.
Han är... farbror Bob.
Farbror Bob, detta är Enrique.
Farbror Bob, va?
Okej.
Dricka?
"Farbror Bob"?
Hej Sarita, du är berömd, du är med på alla TV kanalerna.
Bilder på dig, John, och eran stora vän.
Poliserna letar som galningar efter dig.
Jag ska bara hämta mina saker. Jag behöver kläder, mat och en lastbil.
Vad sägs om fyllningarna i mina tänder?
Nu, Enrique.
Ni två, hämta vapen.
Kom, vi går.
En sak kan man säga om min mamma...
hon planerar alltid i förväg.
Utmärkt.
Det här är min bästa lastbil, men startmotorn är trasig.
Har ni tid att byta den?
Ja, jag ska vänta tills det är mörkt innan jag ska korsa gränsen.
Enrique, det är farligt här. Ni måste också åka inatt.
Visst.
Kom bara förbi när som helst och sabotera mitt liv totalt.
Jag växte upp på ställen som det här,
så jag trodde att folk levde så här...
åkte runt i helikoptrar. Lärde sig hur man spränger saker.
Men när mamma åkte fast blev jag placerad i en vanlig skola.
Dom andra barnen gillade Nintendo.
Är du aldrig rädd? -Nej.
Inte ens av att dö? -Nej.
Har du inga känslor om det alls? -Nej.
Jag måste vara funktionsduglig tills min uppgift är klar.
Sedan spelar det ingen roll.
Jag måste vara funktionsduglig också. "Jag är för viktig"...
Det är defenitivt din stil.
De flesta killar min mamma var ihop med var töntar...
men det var en kille, han var lite cool.
Han lärde mig motorer.
Håll här.
Mamma sumpade det naturligtvis.
Hon skulle alltid berätta om Domedagen...
och att jag blir denna världsledare.
Det var allt hon pratade om.
Momentnyckel.
Här.
Jag önskar jag kunde träffa min riktiga pappa.
Det kommer du att göra.
Ja, jag kan tro det.
När jag är omkring 45.
De sände honom tillbaka i tiden till 1984.
Han är inte ens född ännu.
Det rör till det i huvudet.
-Den andra bulten. -Här.
Han och mamma var bara tillsammans en natt.
Hon älskar fortfarande honom, tror jag.
Jag ser henne gråta ibland.
Naturligtvis förnekar hon det totalt, som om hon fick någonting i ögat.
Varför gråter ni?
-Du menar människor? -Ja.
Jag vet inte.
Vi bara gråter...
när det gör ont.
Smärta orsakar det?
Nej, det är annorlunda.
Det är inget fel på dig, men du har ont ändå.
-Förstår du? -Nej.
Bra, polarn!
Ge mig fem.
Håll din hand så här.
Bra! Slå till mig. Ge mig fem. Gör samma sak.
Okej, det är bra. Upp högt.
Fem lågt.
För långsamt.
Jag bara skojar. En gång till.
Bra, försök nu.
Gör på mig. Ge mig fem.
När jag såg John med roboten, blev allt så tydligt.
Terminatorn skulle aldrig sluta.
Den skulle aldrig lämna honom, aldrig skada honom...
aldrig skrika åt honom eller bli full och slå honom...
eller vara för upptagen för att spendera tid med honom.
Den skulle alltid vara där...
och den skulle dö för att skydda honom.
Av alla tilltänkta fäder som kom och gick genom åren, var det bara...
denna sak, denna maskin...
som var tillräckligt bra.
I en tokig värld var det...
det klokaste valet.
Prova den här.
Så där ja.
Åk söderut med honom som planerat, sa hon.
-Hon möter er imorgon. -Mamma!
Mamma, vänta!
"Inte ödet".
Inte ödet utan vad vi gör.
Min pappa sa det till henne.
Jag bad honom memorera det i framtiden som ett meddelande till henne.
Det spelar ingen roll.
Okej, så här är det...
framtiden är inte bestämd ännu.
Det finns inget öde utan vad vi själva gör.
Hon tänker ändra på framtiden.
Ja, jag tror det.
Skit!
-Dyson. -Ja.
Det måste det vara. Miles Dyson.
Hon tänker döda honom.
Kom! Vi sticker!
Det är taktiskt farligt.
Kör snabbare.
T-1000 har samma uppgifter som jag har.
Den vet det jag vet. Den kan förutse detta drag.
Jag bryr mig inte. Vi måste stoppa henne.
Att döda Dyson kan faktiskt förhindra kriget.
Jag bryr mig inte!
Har du inte lärt dig något ännu?
Har du inte räknat ut varför man inte kan döda folk?
Du kanske inte bryr dig om du lever eller dör. Men alla är inte som du.
Vi har känslor. Vi blir sårade. Vi är rädda.
Du måste lära dig detta, jag skojar inte. Det är viktigt.
Danny, jag så ju åt dig att gå och lägga dig.
Bara ett par av minuter till, Mamma!
Danny, din tid är slut!
Kom och borsta dina tänder och gå till sängs.
Danny!
Pappa!
Danny, spring! Stick!
Miles?
-Tarissa, spring! -Gud!
Ta Danny och spring!
Stick!
Åh, Jesus! Miles!
Pappa!
Ingen jävel rör sig!
Skada inte min pappa!
Ner på golvet, kärring.
Ner för fan!
Flytta på dig!
Skada honom inte!
Lägg dig på golvet för fan!
Låt pojken gå.
Håll käft. Håll käft.
Håll käft!
Allt är ditt fel, din jävel.
-Allt är ditt fel! -Vad?
Jag tänker inte låta dig göra det.
Skit! Vi kommer för sent!
Kolla dem.
Titta på mig, Mamma.
Är du skadad?
Jag nästan...
Det är bra nu.
Vi tänker ut någonting. Okej?
Jag lovar.
Du kom för att stoppa mig.
Ja, det gjorde jag.
Jag älskar dig, John.
Det har jag alltid gjort.
Jag vet.
Djupt sår.
Inga skadade ben.
Håll här. Trycket borde stoppa blödningen.
Vilka är ni?
Visa honom.
Danny, jag vill att du följer mig nu. Visa mig ditt rum.
Åh, gud.
Lyssna nu mycket noga.
Dyson lyssnade medan Terminatorn berättade allt.
Skynet, Domedagen.
Historian som ska komma.
Det är inte varje dag som du får reda på att du är ansvarig...
för tre miljarder döda.
Han tog det ganska bra.
Det känns som jag ska spy.
Ni dömer mig...
för saker som jag inte har gjort ännu.
Hur skulle vi kunna veta?
Ja.
Visst.
Hur skulle ni kunna veta?
Såna jävla män som du...
...byggde vätebomben.
Män som du...
...tänkte ut det.
Ni tror att ni är så kreativa.
Ni vet inte hur det är att verkligen skapa någonting...
...att skapa liv...
...att känna det växa inuti er.
Allt ni vet är hur man skapar död och förstörelse.
Mamma!
Vi måste vara lite mer konstruktiva här. Okej?
Vi måste fortfarande sätta stopp för detta.
Men jag trodde...
Ändrar vi inte historien nu, ändrar hur det ska gå?
Det finns inte en chans att jag ska slutföra den nya processorn. Inte nu.
Glöm det. Jag lägger av. Jag slutar på Cyberdyne imorgon.
Det är inte tillräckligt bra.
Ingen får fortsätta ditt arbete.
Nej.
Då måste vi förstöra allt material på labbet...
filer, disketter...
...allting här.
Allting.
Jag bryr mig inte.
Chipet.
-Känner ni till chipet? -Vilket chip?
Det som finns på Cyberdyne. Det kom från den andra som du.
CPU´n från första Terminatorn.
Dom jävlarna! Jag visste det!
De sa åt oss att inte till fråga var det kommer ifrån.
Dom jävlarna ljög.
Det är ganska skrämmande material. Väldigt avancerat.
Den är sönder.
Den fungerar inte, men den gav oss ideer, tog oss i nya riktningar.
Saker vi aldrig skulle...
Allt mitt arbete var baserat på den.
Den måste förstöras.
Kan du få in oss? Förbi vakterna?
Jag tror det. När?
Nu?
Framtiden, alltid så klar för mig...
hade blivit som en svart motorväg på natten.
Vi var i outforskat område nu...
vi skapade ny historia.
Carl, eller hur?
Några vänner bara. Jag tänkte bara...
ta med dom upp och visa dom runt.
Mr Dyson, du vet reglerna angående besök i labbet.
Jag måste ha en skriftlig tillåtelse...
Jag insisterar.
Tänk inte på det ens.
Det är okej.
Det behövs två nycklar som vrids om samtidigt för att öppna valvet.
Den andra är i ett förvaringsskåp vid säkerhetsstationen.
Gibbons?
Gibbons! Kom igen!
Du kan inte lämna skrivbordet så där!
Åh, skit.
Mitt kort borde öppna denna.
-Vad är det? -Jäklar.
Det tysta larmet har aktiverats.
Det stänger av alla koder i hela byggnaden.
Ingenting går att öppna nu.
Vi måste avbryta.
Vi fortsätter. Okej?
Ni börjar på labbet. Jag kan öppna den här.
-Jag tror att det är samma killle som på köpcentrat. -Det är det.
Det är han och kvinnan.
Skicka alla som finns i området, på en gång.
Jag har en personlig kod till labbet. Den kanske fortfarande fungerar.
Det går inte.
Låt mig prova.
John, det smäller!
Vänta! Du kan inte gå in dit. Elden startade halon systemet.
Du måste vänta tills gasen skingrats.
Sätt på dom här.
Sätt igång att arbeta.
Alla enheter i närheten och alla enheter som kan svara...
en 211 pågår, 2144 Kramer Street, Cyberdyne byggnaden.
Misstänkta är en vit kvinna...
identifierad som Connor, förnamn Sarah.
Rymde förra natten från Pescadero State Sjukhus.
Misstänkt nummer två: vit man...
..alla disketter på mitt kontor... lägg det här i kontoret där borta...
..allting i mitt skrivbord och alla processorer vänster sida...
-Vi kan spränga det med CPR.
Kan jag...
Ursäkta mig.
Kan jag få låna den där?
Jag arbetade många år med det här.
A 1-Mary-23 uppge adressen igen. -2111 Kramer.
Dom misstänkta är beväpnade och anses extremt farliga.
Okej.
7-2-5-6.
Ja!
Lätta pengar.
Fan, inte bra.
Hur går det?
Första laddningen är klar.
En tunna till, två minuter.
-Hur avfyrar vi dem? -Fjärrkontroll.
Enkel match.
-Vi har fått sällskap. -Polisen?
-Hur många? -Alla som finns tror jag.
Gå ni, jag gör klart här.
Kom.
Jag tar hand om polisen.
Vänta! Du lovade!
Lita på mig.
Du vid fönstret!
Släpp vapnet och håll händerna över huvudet!
Jävla skit!
Det är en jävla mini-gun!
-Kom igen! -Skit!
Spring! Spring! Spring!
Eld!
Samtidigt, till vänster.
Ett, två, tre, nu.
För att få ut den...
Nu är Skynet slagna.
Kom nu, vi sticker.
Eld upphör!
-Klara? -Klara.
Dags att sticka.
Nu.
-Ta på den här. Dom kommer att använda gas. -Kom.
Börja med dörren. Miles, ge mig detonatorn.
Mamma! Mamma!
Skit!
Hon är i tvättrummet. Det finns ingen väg ut därifrån.
Ner!
Här.
Jag vet inte hur mycket längre jag kan hålla den här.
Tillbaka!
Alla ut!
Tillbaka nu! Spring! Spring! Spring!
Vi har en krigszon här!
Stäng dina ögon.
Stanna här. Jag kommer tillbaka.
Ner på golvet! Ansiktet neråt!
På golvet nu!
Okej, skjut honom!
Här, håll denna.
Jävla skit!
Kör!
Skit!
Ut.
Hör på.
Vad som än händer, stanna under västen.
-Hörde du det? -Ja.
Bra.
Helikopter kommer!
Det är han.
Skit!
Stanna nere!
Jävlar!
Är du okej...
Kom mamma, vi måste ut.
Ta geväret.
Är du oskadd?
Jävla skit.
Kom igen, Mamma. Kom igen!
Vi behöver din bil.
Skynda på!
-Snabba på. -Hoppa in.
Kör!
Vad i helvete...
-Jag blöder kraftigt. -Håll tryck på det.
Här. Det funkar.
Han kommer ikapp.
Gasa!
-Det här är fordonets topphastighet. -Jag kan springa snabbare än detta!
Kommer på höger sida.
Se upp! Se upp!
-Kör en stund. -Vart i helvete ska du?
Ta avfarten.
Skit!
Håll i dig!
Stanna inte!
Rakt fram!
Akta!
Ducka!
Stick härifrån!
Ut härifrån! Vi sticker! Kom igen!
Hasta la vista, baby.
Vi har inte mycket tid på oss.
Vi sticker.
Vi måste härifrån.
Kom igen! Upp!
Ge mig geväret.
Luta dig mot mig, Mamma.
Skynda på!
Kom igen, Mamma.
Stå upp!
Den här vägen. Kom.
Vänta! Nej, nej, det är för varmt.
Gå tillbaka.
-Spring. -Nej! Vi måste hålla ihop.
John, du måste sticka nu.
-John! -Stick! Nu!
Uppför trappan.
Gå.
Gå upp.
Kom igen, Mamma. Jag har dig.
Ta tag i kedjan. Ta den.
Ta tag i den. Gå. Gå!
Mamma, kom! Mamma!
Ropa på John.
Jag vet att detta gör ont.
Ropa på John.
Ropa på John nu.
Fan ta dig.
John, hjälp!
Mamma.
Hjälp mig.
Akta dig, John.
Ner!
Stå upp. Kom igen.
Jävla skit.
Jag behöver semester.
Är den död?
Utplånad.
Kommer detta att smälta här?
Ja. Släng i den.
Och chipet.
Det är över.
Det finns ett chip till.
Och det måste också förstöras.
Här.
Jag kan inte själv-utplåna mig. Du måste sänka mig i stålet.
Jag är ledsen, John. Jag är ledsen.
Nej, det ska bli bra. Stanna hos oss.
-Det ska bli bra. -Jag måste bort.
Nej, gör det inte. Snälla, gå inte.
Jag måste bort, John.
Nej, vänta.
Du måste inte göra detta.
Jag är ledsen.
Nej, gör det inte! Gå inte!
Det måste avslutas här.
Jag beordrar dig att stanna!
Nu vet jag varför ni gråter.
Men det är någonting jag aldrig kan göra.
Adjö.
Den okända framtiden kommer mot oss.
Jag möter den för första gången med en känsla av hopp.
Därför att om en maskin, en Terminator... kan lära sig värdet av mänskligt liv...
kanske vi kan det också.